Поняття адаптації в обґрунтуванні екологічного підходу до експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста
Основний зміст сторінки статті
Анотація
Резюме. Навколишнє середовище є важливим елементом у сприянні фізичній активності, що привертає все більше уваги з боку дослідників. Хоча індивідуальні та соціальні фактори впливають на фізичну активність, дослідження показали, що добре спроєктоване середовище може змінити ситуацію на краще. Антропогенне середовище визначається як частина фізичного середовища, що створене або змінене діяльністю людини, представляє результат процесу адаптації навколишнього середовища до власних потреб людини, і пристосування організму людини до умов урбанізованого середовища – штучне середовище першочергово створене для здоров’я і благополуччя самої людини, що є невід’ємною частиною життя громади, з такими елементами, як відкриті простори, пішохідні доріжки, велосипедні доріжки, парки і дороги тощо. Мета. Визначити методологічну основу поняття адаптації в обґрунтуванні екологічного підходу у проєктуванні, експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста з позиції екології спорту. Методи. Аналіз і узагальнення даних спеціальної науково-методичної літератури, моніторинг інформаційних ресурсів мережі Інтернет, метод систематизації, контент-аналіз. Результати. Отримані дані визначили поняття адаптації в основі екологічного підходу у проєктуванні, експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста з позиції екології спорту; окреслили методичну основу концептуалізації даного підходу; забезпечили систематизацію і змістове наповнення двох основних напрямів методичної основи екологічного підходу у проєктуванні, експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста з позиції екології спорту. На основі проведених досліджень було розроблено структуру методичної основи концептуалізації екологічного підходу у проєктуванні, експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста з позиції екології спорту, що включає напрям впливу спорту на навколишнє середовище, і взаємообумовлений напрям – вплив навколишнього середовища на спорт та всі його складові й усіх його учасників. Отримані результати дали змогу виокремити і представити у статті дані напрямів методичноїоснови концептуалізації екологічного підходу у проєктуванні, експлуатації та реабілітації спортивної інфраструктури міста, обґрунтуванням чого стало саме поняття адаптації як процесу зміни та пристосування міського середовища до потреб людей, які проживають в ньому.
Ключові слова: адаптація, концептуалізація, екологічний підхід, проєктування, експлуатація, реабілітація, спортивна інфраструктура, місто, екологія спорту.
Блок інформації про статтю
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Журнал практикує політику негайного відкритого доступу до опублікованого змісту, підтримуючи принципи вільного поширення наукової інформації та глобального обміну знаннями задля загального суспільного прогресу.
Редакційна колегія дотримується рекомендацій The Committee on Publication Ethics (COPE) з питань этики наукових публікацій.
ОБОВ'ЯЗКОВЕ ПОСИЛАННЯ НА АВТОРІВ ПРИ КОПІЮВАННІ ЧИ ЦИТУВАННІ МАТЕРІАЛУ НАУКОВИХ СТАТЕЙ
Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами:
- Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі.
- Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі.
- Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див. The Effect of Open Access).